Szép jó reggelt, Cukorfalat!
Megérkezett a mai Pónifalvi Hírlapod!
Fenomenasztikus!
Szeretem átböngészni a vidám történéseket,
és mindig jó, ha képben van a póni, tudod?
És annyi tudnivaló van!
Nekem az egész csak egy unalmas maszlagnak tûnik.
Szerinted az unalmas maszlag, hogy
„Új tujákat telepítettek a Várkertbe”?
Uncsiii.
Mit szólsz ahhoz, hogy…
„Véget ért a felélõsdi-invázió Patásváron”?
Á! Ez remek hír!
Minden nap van valami felélõsdis hûhó.
„Nyerítegyháza hivatalos étele a metélt lett”.
„A. K. Yearling bejelenti nyugdíjba vonulását”.
„A felhõházi választáson egyre csak forrósodik a helyzet a jelöltek között”.
Mi?!
Hadd nézzem!
Nem is tudtam, hogy szeretsz politizálni, Szivárvány.
Nem, ez!
Nem lehet igaz…
Én sem a metéltet választottam volna Nyerítegyháza hivatalos ételének,
de nincs mit tenni.
Nem, Cuki!
Képtelen vagyok elhinni, hogy minden idõk legeslegjobb írója és titkos kalandora,
A. K. Yearling… visszavonul!
A. K. Yearling mostanában ment nyugdíjba.
Pontosabban, ma. Gondolod, hogy szívesen fogad látogatókat?
Cuki, az az A. K. Yearling, akit én ismerek, soha nem menne csak úgy hirtelen nyugdíjba!
Itt valami hatalmas probléma lehet, meg kell gyõzõdnünk róla, hogy minden rendben van-e vele!
Oké!
Héééé…
Nem csak azért jöttél, hogy megbizonyosodj róla, hogy
írni fog-e még Tettre Kész könyveket, ugye?
Persze, hogy nem!
Bár, nincs ellenemre.
Siessünk!
Öhm, talán nincs itthon.
Lehet, hogy elment a Pónifalvi Hírlap szerkesztõségébe, hogy
kijavíttassa velük a nyomtatási hibát.
Nem. Itthon van.
Honnan tudod?
Mert ott van magába roskadva és egyedül.
Tudtam!
Valami gond van! A. K.!
Úgy sóhajt, mintha egy világ terhe lenne a vállán.
Most pedig teljesen kétségbeesetten tartja a fejét.
Hirtelen elkezdte a patáját rázni,
és átkozni a méndenhatót, mintha már semmi sem lehetne többé a régi.
Miért, ó, miért történik ez vele?!
Mi?!
Hopsz. Téves riadó.
Csak egyszerûen nyújtózott.
A. K., mi vagyunk!
Szivárvány Vágta és Cukorfalat!
A barátaid!
Ó, jaj. Valaki megint felforgatta a házadat,
és ellopta valamelyik õsi, rejtélyes ereklyédet, amire szükséged lenne Equesztria megmentéséhez?!
Ó! Csillog!
Nem loptak el semmit.
Akkor valaki zsarolás útján rákényszerít téged, hogy visszavonulj?
Mert, ha igen, akkor…!
Nem. Ilyenrõl szó sincs.
Akkor csak kilépsz, és továbblépsz?
Mi… a… póniért… tennél… ilyet?!
Már elmagyaráztam mindent a Pónifalvi Hírlapnak.
Ó, valóban?
„A. K. Yearling kijelentette a tegnapi nap folyamán,
hogy népszerû kalandregények következõ része,
a »Tettre Kész és a Fáraó Sírjának Átka« lesz az utolsó mûve.
Yearling már elérkezettnek véli nyugdíjba vonulását.”
Ez nem magyaráz meg semmit!
Ebbõl csak annyi jön le, hogy nem írsz több történetet.
De legtöbben nem is tudják, hogy igazából te vagy Tettre Kész,
és azt, hogy a történetek valósak.
Szóval igazából ezzel azt mondtad, hogy feladod Tettre Készségedet,
de azt nem közölted, miért!
Persze, ha úgy érzed, hogy nem szeretnél errõl beszélni, felõlünk az is oké, A. K.!
Mint barátaid, teljesen megértünk.
Igaz, Szivárvány Vágta?
Ó. Persze.
Csak azért jöttünk, hogy megnézzük, rendben vagy-e.
Csakis ezért próbáltuk kideríteni, hogy mi folyik itt.
Ha tényleg tudni akarjátok…
Legutóbbi küldetésem egy dél-equesztriai falucskába kalauzolt el engem,
ahol rábukkantam ezekre.
„A pusztítás nyomai:
Tettre Kész romba dönti egy egész falu piacát!”
„Szomorú, de igaz:
Tettre Kész, a helyi gazpóni részt vett a rombolásban”?
„Tettre Kész bikát vezetett a porcelánboltnak egy hajsza során…”
Elég!
Méndenki, akinek segíteni próbáltam, haragszik rám.
Ez szamárság. Nem A. K. Yearling-re haragszanak.
Õk Tettre Készre haragszanak.
Dél-Equesztriában nem árulják a könyveimet.
Az ottani pónik nem tudják, hogy ki A. K. Yearling.
Csak Tettre Készt ismerik,
és õ egyértelmûen több kárt okoz, mint jót.
Akkor gondolom jó dolog, hogy A. K. Yearling-ként nem hasonlítasz Tettre Készre!
Akkor csak annyit kell tennünk, hogy elmegyünk oda,
és elmagyarázzuk, hogy ezekbõl a dolgokból semmi sem igaz.
Egyszerû, mint az egyszeregy!
De itt van a bökkenõ –
hogy mind igaz.
Mi?!
Mindig annyira fókuszáltam arra, hogy megmentsem a ritka ereklyéket,
és elkapjam a rosszfiúkat,
hogy észre sem vettem, mekkora felfordulást hagyok hátra.
Akkor benne vagy a csávában.
De miért most történik mindez?
Gondolom besokalltak a pónik.
Akárhogy is, én befejeztem kalandozásaimat
és azok papírlapra vetését.
Ugyan már!
Egy csalódott póninként van ezer másik,
akik tudják, hogy egy hõs vagy!
Nem hinném, Vágta.
Hát, akkor miért nem látogatjuk meg ezt a
„Szom…nam…bu…la” nevû várost, és gyõzõdünk meg róla?
Azokból a cikkekbõl egyértelmûen kivehetõ,
hogy hogyan is éreznek a falusiak.
De, ha elmegyünk oda,
akkor a pónik személyesen közölhetik veled, hogy mennyire nagyra becsülnek téged.
Meg amúgy is, micsoda légbõl kapott és hiteltelen cikkek ezek?
Tényleg így gondolod?
Tudom, hogy így van!
Indulás!
Ez annyira klassz!
Pont úgy néz ki az egész hely, mint a falu az utolsó könyvedben,
ahol Tettre Kész visszaszerzi az Elátkozott Diadémot a Rongykabátosoktól,
akik az egész sivatagon át kergették õt!
Még szép.
Azt az egész fejezetet a szomnambulai élményeim alapján alkottam.
Mi történt azután? Ne, várj, inkább ne mondd el!
Meggondoltam magam! Mondd el!
Tettre Kész meghiúsítja Ahuizotl ördögi tervét,
hogy szétválassza a Nõvérek Koronázási Ereklyéit.
Ha õ nem lett volna,
akkor örök éjszaka sújtaná az egész tartományt,
Szomnambula városát pedig már maga alá temette volna a homok!
Á, pff!
Lehetetlen, hogy ezek a pónik ne tartsanak téged hõsnek.
Ezt figyeld.
Szép, jó napot, uram!
Abban reménykedtem, hogy tudna nekem mesélni
egy Tettre Kész nevû póniról.
Úgy hallottam, hogy õ egy elképesztõ hõs- és kalandorpóni.
Tettre Kész?
Ó, igen, õ tényleg elképesztõ.
Elképesztõen jól tudja romba dönteni mások gyümülcsös kocsiját…
…és eszmei értékû, szent szobrát!
Így van.
Tettre Kész egy bajkeverõ,
aki romba dönt mindent, mihez csak patája ér!
Micsoda?! Nem!
Tettre Kész a szöges ellentéte a bajkeverõnek!
Én mondtam nektek!
Hiba volt ide visszajönni!
Ugyan, A. K.!
Csak egy rossz példát találtunk.
Ez csak egy mérges póni volt.
Két mérges póni!
Nem számít!
Nem kellett volna eljönnöm veletek ide!
Inkább menjetek haza!
Gyere! Utána kell mennünk!
Nem is tudom.
Nekem nagyon úgy tûnt,
hogy nem akarja, hogy tovább firtassuk a témát.
De meg kell gyõznünk róla, hogy a pónik elismerik õt!
Mint a barátja, biztosra kell mennem, hogy õ is így gondolja.
Nézd, Cuki!
Ez a Pattanj Fel Fogadó.
Tettre Kész mindig itt száll meg a kalandjai során.
Ami azt jelenti,
hogy itt biztos vannak olyan pónik, akik szeretik Tettre Készt!
Talán õk a segítségünkre lesznek.
Mmmmm.
Az orrom azt súgja, hogy legyek a muffinok segítségére.
Gyerünk…
Úúú, micsoda díszek!
Bízd csak rám!
Nagyon szép estét kívánok magának, hölgyem.
Mi két megfáradt utazó vagyunk,
akik afelõl érdeklõdnének, hogy tartózkodik-e
a maga rezidenciáján egy bizonyos kanca.
Mi a Dél-Equesztriáról beszél maga?
Igaz, hogy Tettre Kész itt szokott megszállni?
Há! Nem, többé már nem!
Miért nem?
Mikor legutoljára kiadtam annak a gazpóninak egy szobát,
olyan sietõsen távozott az épületbõl, hogy még a számlát is elfelejtette kifizetni!
- De… -Majd ezután,
egy bandányi útonálló bukkant fel,
és õt keresve feldúlták a szobáim felét.
Valószínûleg õket jobban sikerült felbosszantania, mint engem!
Nem, nem és nem. Rosszul gondolja.
Hmph! Ezt honnan veszed?
Tettre Kész megmentette a falut az átoktól,
amit Xilati rakott az Elátkozott Diadémra.
És csak azért kellett annyira sietnie,
hogy visszategye a koronát Teotale Tiarájára,
mielõtt az átok megfogan.
Tizenhetedik fejezet.
Ez igencsak tündérmesének hangzik.
Úgy meg pláne nehéz hinni neki, hogy tudom, hogy Tettre Kész
nem csak rombolt, hanem rabolt is!
Minden évben égkövet ajánlanak Szomnambula szobrának
a lakosok a jó szerencse reményében.
Szegény ördög égkõnyakláncát épp tegnap lopta el Tettre Kész!
Hmmm…
Ott van A. K.!
Tettre Kész lerombolta a városunk,
és ellopta a égkövünket!
Meg kell mutatnunk neki,
hogyha velünk packázik,
annak következményei vannak!
Méndenki aki egyetért,
jöjjön el a szoborhoz holnap!
Most már azért is engem hibáztatnak, amit nem is én csináltam?
Miért lopnék tõlük?
Õk ménd annyira gonoszak!
De azért itt maradunk éjszakára, ugye?
Csak mert már megettem az összes ingyen mini muffint!
Figyelj, A. K.
Aludjunk rá egyet,
aztán holnap mindent rendbe hozunk, megígérem.
Nem kellett volna idejönnöm, Szivárvány Vágta.
Úgysem fog bejönni.
Dehogynem!
Csak oda kell méndenkihez menni, és elmondani nekik,
miért nincs igazuk.
Aha! Én meg bólogatok, és azt mondom:
„Igaza van!”
Egyszerû, mint az egyszeregy…
Így van!
Itt van hát!
A romjai a ti… azaz,
a mi Szomnambula-szobrunknak!
Most, hogy Tettre Kész porig rombolta,
hová akasztjuk majd az égkövünket?
Már nincs is mit ráakasztanunk,
mert mind ellopta Tettre Kész!
Tettre Kész soha nem lopott el semmit!
És rendben, a szobrot ledöntötte,
de csak mert meg akart titeket menteni Ahuizotltól!
Ahuizotl?
Kb. ilyen magas?
Hosszú nyak? Parányi pofa? Fura karom izé a farkán?
Oh! Oh! Õt tudom ki!
Õ a rosszfiú!
Higgy nekem, ha Ahuizotl benyúlta volna a Despotizmus Diadémját,
az egész falu odaveszett volna!
És az sokkal rosszabb, mint elveszteni egy rozzant, vén szobrot!
Ahem!
Az nem egy rozzant, vén szobor!
Az egész falunk róla kapta a nevét!
Ha meg akarsz érteni minket,
elõször meg kell értened õt.
Kit?
Szomnambulát.
Réges-régen…
…ez a város egy gonosz szfinx prédája volt,
aki jószágaink javát magának követelte.
Mint felebarátainak a faluban,
Szomnambulának se volt sok java,
mégis mindenét arra használta, hogy megtartsa mások szívében a reményt.
A fáraó fiát,
Telivér herceget úgy megindította irgalmassága,
hogy eldöntötte, senki pónilánya nem marad étek nélkül.
De midõn Telivér a szfinx elé járult,
az elfogta õt,
és azt mondotta a fáraónak, hogy Telivért csak akkor kaphatja vissza,
ha megoldják rejtvényét.
Senki nem vállalkozott a megmentésére,
kivéve Szomnambulát.
A szfinx elõadta rejtvényét:
„A sötétben ékkõ vagyok én.
Ott vagyok, bár mégse látsz.
Egy petákba se kerülök, lányom.
Mégis a mindenség hiánya hiányom.”
Midõn Szomnambula mindazokba a csapásokba,
mikkel falujának szembe kellett néznie,
azonnal felcsendült lelkében a válasz:
„Remény!” kiáltotta.
Erre a szfinx éktelen haragra gerjedt,
olybá tûnt, hogy azért se ereszti szabadon a herceget,
ezért hát Szomnambula új próbát kért.
De ha ezt is teljesíti,
a szfinx cserébe örökre elhagyja királyságot.
A szfinx rögvest belement,
és csak annyit kért, hogy sétáljon át egy mély szakadék fölött…
bekötött szemmel!
Továbbá, a Szfinx elátkozta a helyet,
hogy Szomnambula ne tudjon repülni.
De Szomnambula soha nem vesztette el a reményt!
Tudta, míg bízik, megmentheti a herceget.
És a hercegnek hangját követve…
könnyedén átjutott.
Midõn a fáraó megkérdezte miképpen gyõzedelmeskedett Szomnambula,
az úgy válaszolt, hogy a remény,
hogy népét felvirágozni láthatja,
vezette keresztül útján.
A herceg égkövet adott a gyöngyök helyébe
melyet Szomnambula feláldozott.
És amazok úgy ragyogtak nyakán,
hogy világuk az egész királyságot bejárta.
Azóta és mindörökké,
az égkõ lett nekünk a remény jelképe.
Hû.
Nem is tudtam, milyen fontos az a szobor nektek.
Ez a Szomnambula nagyon király póninak hangzik.
De ha itt lenne,
biztos õ is azt mondaná, hogy Tettre Kész is legalább
ilyen király, mert õ is megmentette a falut!
Ha Szomnambula itt volna,
õ is elítélné, hogy Tettre Kész
tönkretette a reményetek… a mi reményünk jelképét!
Hé, haver!
Mit tett Tettre Kész, hogy ezt kiérdemelje?!
Röviden… mindent!
Dr. Caballeron?!
Igen…
Szivárvány Vágta.
Mikor te felbukkantál,
a legjobb barátja,
tudtam, hogy Tettre Kész sem lehet messze.
Õszintén, hálával tartozom, hogy idecsaltad a kelepcémbe.
De-de én nem ezt akart–
Köszönöm, hogy segítettél megtörni Tettre Készt azzal,
hogy leromboltad a hírnevét,
de nem hagyhatlak futni, nehogy elmondj neki mindent.
Segítség!
Caballeron?! Ne!
Elkapta Szivárványt! Gyerünk!
Itt… Jövök… Szivárvány… Vágta…
Ah! Tudtam, hogy te is jössz!
Te tudtad?
Mert én nem.
Mi lesz, ha csak még több bajt okozok?
Nem fogsz.
Honnan tudod?
Sehonnan!
Sose hagynád, hogy Szivárványnak bármi baja essen.
Túlságosan aggódsz érte.
Igazad van.
Merre mehettek?
A piramisba!
Valaki segítsen!
Valaki!
Akárki!
Cukorfalat?! Tettre Kész?
Te vagy az?!
Ne aggódj, Szivárvány!
Meg fogunk menteni!
Ha már az elõzõ tervem úgyse vett rá, hogy feladd,
akkor majd a gyász, ami Szivárvány barátod elvesztésével jár,
majd megteszi a dolgát!
És a legendák õsi mágiája még mindig él.
Itt aztán nem lesz röpködés!
Sok szerencsét, Tettre Kész!
Igaza van!
Soha nem hozzuk ki onnan idõben!
Ha lehet hinni Szomnambula történetének,
akkor csak hinnünk kell benne, hogy van remény megmenteni.
Azt hiszem, ide több kell mint remény, Cuki.
A történetben volt itt egy híd, most meg nincs.
Mit fogunk így csinálni?
Nem tudom,
de Szivárvány Vágta a barátunk.
Úgy, mint Szomnambulának,
nekünk is bíznunk kell abban,
hogy megmenthetjük, és akkor meg is menthetjük!
Cuki!
Aha!
Juhé!
Tudtam, hogy összejön!
Kösz, hogy emlékeztettél, soha ne adjam fel a reményt, Cuki.
Én meg itt ülök reménykedve,
hogy azelõtt kiszabadítotok,
mielõtt méndannyian elmerülünk a bugyogó, zöld trutymóba!
Rajta vagyunk!
Lassan a testtel, Caballeron!
Te loptad el az égköveinket!
Tudhattam volna, hogy azért próbálod bemocskolni a nevem,
hogy szabadon lophass el, amit csak akarsz.
Persze, hogy ez volt a terv, Tettre Kész!
Elõször csak az égköveket akartam,
de aztán rájöttem,
hogy írhatnálak ki a történetbõl véglegesen!
És amilyen lelkesedéssel dekorálsz át mindent sivataggá, amerre jársz,
nem tartott sokáig méndenkit meggyõznöm, hogy te vagy az igazi gonosz.
De tévedtél, Caballeron.
És nem hagyom, hogy még egyszer elbizonytalaníts.
Mert mindig hinni fogok benne,
hogy megvédhetem az õsi relikviákat és a rendes pónikat
a hozzád hasonló kurafiktól!
Ne-ne feledjétek! Õ rombolta le a szobrotokat!
Csak egy bolond hinne neki!
Ezért még megfizetsz, Tettre Kész!
Oké, oké, ennyi elég volt.
Kösz, hogy észhez térítettek.
Ti ketten igaz barátok vagytok.
Most viccelsz?
Hát… ez… Istenkirály!
Mi csak örülünk, hogy újra a régi önmagad vagy.
Én is.
De örülök, hogy rájöttem, hogyha jó ügyet is szolgálsz,
akkor is felelõséggel tartozol a tetteidért.
És ha valami rossz történik,
még nem szabad feladni a reményt, és otthagyni mindent.
Aha!
Csak annyi kell, hogy mindent jóvá tégy a végén.
Ezt nyugodtan írd bele a következõ könyvedbe!
Tudod mit, azt hiszem, bele is fogom.
Fordította: jnzsblzs, Asapka Lektorálta: Mizsó Időzítette: Marcsello, defdani, Woxis
Dalokat koordinálta: Bruainan Közreműködött: Shiron http://hunbrony.blogspot.hu/